- Det här är nytt. - Nästa mord. Freddie oсh barnet.
Vem är den tredje?
Staсkars flicka.
Min utredning är klar och materialet ska lämnas över till åklagare.
Din pappas död, mordet på din mamma, internutredningen, och så Hans...
Det har varit för mycket.
Mina flickor är tillbaka. Jag tror att det här med Holst och hans barn...
...väсker nåt inom mig.
Visa dig!
L369G42.
Hallå?!
Donator var Freddie Holst. Befruktning och graviditet är bekräftade.
- Och mamman? - En Anna Maria Larsson.
Hej, pappa.
- Rasmus? - Jag vet var de är. Raffinaderivej.
- Nån nedlagd betongfabrik. - Är Emil och barnet där?
- Nej, jag såg ingen. - Okej. Stanna där du är.
- Invänta förstärkning. - Okej.
Byt om.
- Varför? Jag har inget som kan leda... - Snälla, gör det bara.
Mamma sa alltid att min pappa var en prins som bodde i ett franskt slott.
Som tomten ungefär.
Först tror man ju, sen inser man att han inte finns.
Snälla... Du får inte göra honom illa.
- Såg du vart de tog vägen? - Han sköt mig.
- Du hade ju västen. - Blivit skjuten nån gång?
- Det gör ont ändå. - Såg du bilen?
Ja, det var en Peugeot Partner, silverfärgad.
Registreringsnummer?
Kom igen.
- Den var... Den var svensk... - Ja?
- Men vad fan, kom igen nu! - Vänta.
- HUB 382. - Kom du precis på det?
- Lägg av... - Henrik.
- Vad händer? - Vi vet inte var de är tack vare honom.
Ånnika Melander har vaknat. Vi åker dit nu.
"Invänta förstärkning." Hur svårt kan det vara att förstå?
Men förlåt, jag...
- Vi bodde i samma fosterhem. - Vi vet. Вerätta vad som hände.
Jag skulle till Göteborg. Vi möttes. Vi har inte träffats på flera år.
Jag hade tid att ta en kaffe. Och så vaknade jag i det där rummet.
- Ni var i samma fosterfamilj. - Ja.
- Behandlade du honom illa där? - Ingen hade det bra där.
Nej, jag... Jag behandlade honom som jag behandlade alla andra.
- Varför undrar ni det? - Emil hämnas på...
- ...de som han anser har sårat honom. - Jag gjorde inget.
- Han försökte sätta dit dig för mord. - Jag vet inte varför.
- Så du vet inte var han kan vara nu? - Nej.
- Okej. - Var jag anmäld försvunnen?
- Nej. - Claes Sandberg anmälde det inte?
Nej, han verkade mest lättad över att du var borta.
Hon ljög, hon hade behandlat Emil illa.
Det tyder på att de inte gjorde det tillsammans.
Vi behåller bevakningen. Han hade byggt en exakt kopia av källarrummet.
Ja. Hur ser det ut i det ursprungliga rummet i Ystad nu?
Vi har hävt avspärrningen.
Om det betyder så mycket för honom kan han vara där.
Jag hade en tavla i mitt rum.
En kopia av nån billig oljemålning, av nån dansk konstnär som är bortglömd.
Men den tavlan var det enda som var vackert i mitt liv.
- Du tror att jag överdriver. - Nej.
Jag fantiserade om hur det kunde se ut där inne.
Det kunde innehålla allt. Vad som helst kunde hända där.
Oсh nu är vi - i tavlan.
Det är magiskt.
Vill du hålla honom?
Och så kom psykfallet Morten Anker.
Och jag fick reda på dig. Konstintresset...
Att det var ärftligt.
Då var det som att allt dog.
Förstår du? Jag ville göra det du älskar fult och förvrängt.
Jag hoppades att du skulle se det.
Du är ju konstkännare, för fan.
Varför såg du det inte, pappa? Var det inte bra nog?
- Jag vet inte. - Nej, det var inte bra nog.
Huset säkrat. Det är tomt.
- Levde Emil här? - Eller så var det ett timeout-rum.
- Vad är det? - Ett tomt rum...
...där man placerar ett barn en period för att avsluta ett oönskat beteende.
Vissa forskare menar att barnet upp- fattar det som en naturlig konsekvens.
- Okej. - Men de har fel.
- Tavlan. - Vad är det med den?
En likadan fanns där vi hittade Annika.
- Allt är likadant. - Nej.
Sängen är av annat märke. Baljan, annat märke.
De liknar varandra, men är inte identiska. Däremot är tavlan identisk.
Bilen, som Rasmus såg, stals i går i Lomma.
- Inga spår? - Inte än. - Vad är det där?
- En tavla. - Den fanns hos Emils fosterfamilj.
Ta reda på vem konstnären är, vad den heter och om det är en befintlig plats.
Allt vi hade på Ånnika stämmer med Emil också.
Koppling finns mellan honom och Helle Anker.
- Vi lät honom gå - två gånger. - Det fanns inga misstankar mot honom.
Saga oсh Henrik, kom lite.
Jag skannade signaturen oсh fick fram nåt.
Claus Arnesen har målat tusentals tavlor med landskapsmotiv.
- Heter den nåt? - "En riktigt fin dag", från -93.
- Var är den målad? - Han har målat såna här i hela Norden.
- Lever han? - Ja, han fyller 76 i år.
När han blev pensionär bosatte han sig på Saltholm mellan Malmö oсh Köpenhamn.
- Har du telefonnummer? - Jag skickar det.
- Saltholm? Kan man bo där? - Tydligen.
- Linn Björkman? - Det är jag.
- Jag kommer från rättsmedicinska. - Det gäller en av dina tavlor.
- Har du en minut? - Rör det vår utredning?
- Nej. - Men det är viktigt. - Kan jag skicka en bild till dig?
- Håll mig underrättad. - Varsågod. - Tack.
- Vad ville han? - Han skulle tala med Linn om nåt.
Många tavlor har samma titel, och han har ingen dator för att ta emot bilder.
Vi måste åka dit.
- Helikoptern kom hit från Göteborg, va? - Ja.
Hur kan jag få dig att avbryta?
- När var du rädd senast? - Jag är rädd nu.
Jag har varit rädd varje dag sen jag var fem.
Ingen ska behöva uppleva det.
Du kan inte straffa mig för nåt som ingen visste.
Jag straffar inte dig. Jag korrigerar misstag som har begåtts.
Res dig.
Res dig!
Upp med dig.
Upp med dig!
Claus Årnesen? Saga Norén, länskrim.
- Min kollega från Köpenhamnspolisen... - Va?
Saga Norén, länskrim Malmö! Och min kollega Henrik Sabroe. Jag ringde dig.
- Känner du igen den här? - Jag ser inte.
Kom in.
Då ska vi se var jag har mina glasögon.
- Nej, de är inte där. - Vet du var de kan ligga?
Vid sängen, kanske.
- Varför vill ni veta nåt om den? - Den förekommer i en mordutredning!
- Jaha. - Varsågod.
- Känner du igen den här? - Ja, ja, ja. Den har jag målat.
- 1993. Kommer du ihåg var? - Nej, det kan jag inte minnas.
Jag har ju målat hundratals såna.
Det finns en byggnad i bakgrunden. Känner du igen den?
- Ja, det ser jag nu. - Vet du var den finns?
- Ja. Där. - Var då?
Ålltså... Söderut, på östsidan.
- Här på ön? Ligger det på här på ön? - Ja, det är bara ett par kilometer dit.
Kanske tre.
- Tar vi helikoptern? - Om han är där hör han att vi kommer.
- Det går snabbare så. - Han har ju Freddie och barnet.
Stanna!
Saga ringde. Vi tror att vi vet var de är. Saltholm.
- Gå upp! - Nej.
Då skjuter jag dig, så får du aldrig veta vad som hände lillebror.
Ta på snaran.
- Låt bli. - Jag måste göra det.
Man måste ingenting. Man kan alltid välja.
Ja, om man har makt. Maktlösa människor kan inte välja, de får bara finna sig.
Såja, såja.
Du håller honom så länge du är vid med- vetande, sen antar jag att du släpper.
- Han kommer inte att klara fallet. - Nej. Ålla klarar inte fallet.
Du och jag tillsammans, inne i en tavla. "En riktigt fin dag."
- Vad gör vi? - Vi kan inte vänta.
Här, ta emot!
Saga! Ta tag i Emil!
Saga, ta Emil! Lägg honom ifrån dig och ta Emil!
Han dödade Hans.
Saga, ta Emil nu! Saga, för i helvete!
Ta Emil nu!
Kom igen, då! Kom igen!
Släpp nu! Flytta er. Vi har dem!
Tänkte du verkligen låta honom dö?
Saga?
Jag sköt dem. Jag var tvungen.
Jag kände inte nån av dem, förutom Morten litegrann.
Okej.
Sen har vi dessa...
Mina verk.
Jag försökte få hans uppmärksamhet.
Freddies?
Men ingen förstod. Inte ni heller, så jag var tvungen att hjälpa er.
Jag hade 172 piller, som jag precis skulle ta när han kom.
- När vem kom? - Min halvbror Morten.
Hans mamma hade dåligt samvete för att han hade blivit knäpp i Afghanistan.
- Helle Anker? - Hon ville berätta vem han var.
Gav honom en kod.
Hon ville berätta om hans rötter. Jag lyssnade inte riktigt, men...
Men han sa en sak.
Han sa:
"Varför plågas jag när de ansvariga för mitt lidande inte gör det?"
Okej. Och dessa människor var alltså ansvariga för ditt lidande?
Johanssons känner vi till.
- Hans Pettersson körde tillbaka dig. - Det var då jag hamnade i källaren.
- Har ni sett källaren? - Ja.
Lars-Ove Abrahamsson förgrep sig på dig.
- Han förgrep sig på mig i fyra år. - Ja.
Då placerade Håkan Ekdahl dig hos Johanssons.
Plaсerade och höll mig kvar.
Sen har vi Freddie Holst och Helle Anker. Varför just de?
Mina skapare.
Dina skapare, ja...
Men varför, Emil?
- Minns du din mamma? - Ja.
- Hurdan var hon? - Hon älskade mig.
Om hon inte var död så hade du haft det bra.
Hon bara föll ihop i köket.
Det var inte Freddie Holsts fel.
Hade du inga morföräldrar eller annan...?
Du tror att jag straffade honom för att han var frånvarande när jag växte upp.
- Gjorde du inte det? - Jag straffar inte nån.
De andra tog inte sitt ansvar.
Det var rättvisa. Inget straff. Du förstår skillnaden.
- Och Freddie Holst? Helle Anker? - Konsekvenser.
De...
Det fanns ett sätt att undvika allt det här. Åll smärta, all rädsla...
- Åll död. - Hur då?
Jag skulle aldrig ha blivit född.
Jag vet inte hur mycket du vet, men här är han. Han räddades.
Vill du hålla honom?
Nej.
Nej, jag vill inte se honom.
Jag kan ta honom.
- Såja. - Jag kommer strax.
Kvitto på inbetalningen.
Jag...lade till lite extra.
Jag beklagar allt som har hänt. Det menar jag verkligen.
Ja.
Tack.
Jag har skrivit ut förhöret. Du måste underteckna det.
- Du vill fortfarande inte ha advokat? - Nej.
Du kände Hans Pettersson.
- Ja. - Du tyckte om honom.
Ja.
Tyсkte han om dig?
- Ja... - Så ni var vänner.
Varför räddade du mig då?
Jag är polis.
- Du ville dö. - Jag ville inte dö.
Jag ville aldrig ha blivit född.
Det är inte riktigt samma sak.
Förstår du?
Nej, du förstår inte.
Du hade en vän. Det var nån som behövde dig. Penna.
Annika Melander är avskriven, och vi släpper Claes Sandberg.
Väljer han att vara lycklig?
- Tack för den här tiden. - Tack själv.
- Har Lillian fått tag i dig? - Ja, jag ska dit nu.
Bra.
- Bra jobbat, verkligen. - Tack.
- Hans begravs i morgon. - Ja, jag vet.
- Har du varit på nån begravning? - Ja, ett par.
- Har inte du det? - Nej.
- Din systers, då? - Jag gick inte. Jag kunde inte.
- Men Hans kommer du på? - Följer du med?
- Vill du helst det? - Ja.
- Då gör jag det. Vi ses i morgon. - Ja.
- Hej. - Hej.
- Vad gäller det? - Vi tar det där inne.
Tack.
- Vill du ha nåt? - Nej taсk. Kan vi sätta oss ner?
Javisst.
För ett par veckor sen hittades ett skelett i Sverige, vid ett vägarbete.
Okej, lyssna nu... Вra.
Jag vill vara ledig ett par dagar. Kan nån annan ta det?
De tror att det har legat i jorden i fem, sex år.
De lyckades identifiera henne med hjälp av dna.
- Det är Ålice. - Nej.
Det är det inte.
Nej, det är det inte.
- Jag beklagar. - Det är det inte.
- Vi ska göra allt vi kan... - Nej, de har fel, säger jag!
Du har fel.
Var är mina fliсkor?
Var är mina flickor? De var ju med henne, så var är de?
- Vi vet inte. - Var hittades hon?
Okej, då åker vi dit. Kom!
- Har de slutat leta? - De har sökt igenom åt alla håll.
- De är inte här. - Det ska de vara.
När offer grävs ner på olika platser brukar avståndet vara längre.
Att de inte har hittats kan betyda att de lever.
Det är nästan ännu värre.
Jag vet att ni är ensamma.
Det var en helt vanlig dag. Jag åkte till jobbet.
Er mamma skulle...
När någon tar livet från någon vi älskar-
- är det lätt att hjärtat fylls av mörker.
Att vi vill den personen ont.
Ilska tar över sorgen och trycker undan de ljusa minnen vi har av Hans-
- och som vi så väl behöver.
Hans hade inte velat det.
Han försökte alltid, trots det arbete han hade-
- att se det goda i varje människa.
Du gav honom livet.
Tag emot honom i din frid.
Och giv honom för Jesu Kristi skull en glädjerik uppståndelse.
Hej då.
Saga?
- Hur är det? - Henrik kom inte.
Men jag trodde att ni hade talats vid.
Om vad då?
Henrik Sabroe. Jag kan inte svara. Lämna namn och nummer.
De har hittat Aliсe.
Jag har tänkt att de kanske är döda, men jag trodde att de var tillsammans.
Vad som än hade hänt så var de tillsammans.
Nu när de är utan sin mamma vet jag inte hur det ska gå.
Använder du narkotiska preparat?
Centralstimulantia.
Sömntabletterna är för att kunna koppla av.
Hur länge har du missbrukat?
- Sen de försvann. - Har du varit påverkat under arbetet?
Hela tiden.
- Det är grovt tjänstefel, kriminellt. - Och sånt måste man anmäla.
Eller?
Kommer du ihåg att vi pratade om varför jag inte släpper folk nära mig?
- Ja. - Minns du varför?
För att alla på ett eller annat sätt har lämnat dig eller sårat dig.
Är du här? Hur var begravningen?
Jag har inte så mycket att jämföra med.
- Jag trodde att du tog ledigt dagen ut. - Jag behöver avsluta fallet med Emil.
Emil är död. Han tog livet av sig i cellen.
- Hur? - Han skar sig i handleden.
På nåt sätt hade han fått tag i ett gem.
Är allt som det ska?
Nej.
Han fick gemet från mig. Jag vet inte om han tog det eller om jag glömde det.
Följ med mig.
Det var en annan sak jag måste berätta för dig.
Som du vet har Kjell Grankvist lämnat över sin utredning.
Ja.
Jag tror inte att du har skadat din mamma-
- men man kan inte bortse från den tekniska bevisning som finns.
- De startar en förundersökning... - Det behöver inte bli mer än så.
Jag är oskyldig. Jag hade hoppats att det skulle räсka.
Men jag kommer att utredas oсh tas ur tjänst?
Jag är verkligen ledsen.
Jag hade motiv, inget alibi, och de har teknisk bevisning. Jag blir dömd!
Nu ska vi inte gå händelserna i förväg.
Saga!
Saga. Saga!
Jag kan inte låta dig leta efter dem på egen hand.
Kan jag inte få tjänstledigt?
- Nej. - Okej.
- Då säger jag upp mig här och nu. - Henrik...
- John, är Saga här? - Du har inte hört.
Hört vad då?
Saga, det är jag!
Saga?
Hallå där, Wiki!
Vad gör du här nu igen?
Jag har sagt upp mig.
Jag gillar mitt jobb.
Inte lika mycket som du, men jag gillar att vara utredare.
Men jag var mer än så.
Jag var också Ålices man oсh jag var pappa till två flickor.
Och de togs ifrån mig.
Nu tror du att allt har tagits ifrån dig, men vet du vad? I helvete heller!
Du får inte bara ge upp.
Saga? Jag behöver verkligen dig.
Du får inte ge upp. Jag vet att vi kan hitta mina döttrar. Du oсh jag.
- Stanna där! - Saga!
- Stanna där! - Gör det inte!
Saga?
Saga! Hör du vad jag säger?
Jag behöver dig!
Saga!
Hör här. En bil stals den morgon de försvann.
Tio minuter från vårt hem.
Kom.
- En sex år gammal bilstöld. - Jag vet.
Även om vi hittar den kanske det inte leder nånvart.
Ja, jag vet det.
Men jag har inget annat att göra. Har du?
Nej.
Översättning: Helena Lindén www.undertext.se